Referat+bedriftsbesøk

toc =Racecar designbyrå=

Elisabeth Svanqvist
Intervju og omvisning med Bonsak Schieldrop Torsdag 08.10.09 Racecar er et lite designbyrå med 7 ansatte som lager vignetter, trailere og reklame til filmer, tv-programmer og reklamer. De ansatte er utdannet grafiske designere, illustratører og animatører. De har også gått over i 3D-modellering og designer animasjoner til produktene sine. Vi på Bjørnholt har tidligere vært i kontakt med Racecar for å få elever utplassert her i prosjekt til fordypning og i lære, men de har så langt ikke hatt mulighet til å ta inn noen elever. Likevel er dette en representativ bedrift fordi de er en typisk mediebedrift i det arbeidsmarkedet elevene skal ut i. De fleste som jobber der har mastergrad og internasjonal erfaring. Grunnen til at det er vanskelig for dem å ta i mot elever fra videregående er at de jobber med veldig ressurskrevende prosjekter, og de har ikke mulighet til å bruke tid på å lære opp elever. De bruker den samme programvarene som elevene får opplæring i, altså Adobe Photoshop, Illustrator, Indesign, Dreamweaver og Flash og Final Cut Pro, men i tillegg og i kombinasjon med annen programvare som After Effects og Cinema 4D. Realiteten i mediebransjen er dessverre slik at det er veldig mange om beinet som er villige til å jobbe tilnærmet gratis for å få seg erfaring. Det betyr at våre elever konkurrerer med nyutdannede studenter med mastergrad som er villige til å jobbe for ”knapper og frimerker” og koke kaffe for å få et bein innenfor bransjen. Dette er også noe de har tatt konsekvenser av på Elvebakken, og tilrettelegger undervisningen for elever som kommer til å søke seg videre inn på universiteter og høyskoler.

Av personlige egenskaper som forventes hos Racecar er det selvsagt å være en åpen og hyggelig person det er lett å samarbeide med, men i tillegg å ha faglig integritet og det å ha egne oppfatninger rundt design og uttrykk. De vil ha folk i sin bedrift som har et personlig uttrykk og sterke meninger om hvordan et design bør se ut og hvorfor. Det å beherske programvare er selvsagt en forutsetning, men det er viktigere å ha en ”god strek” og en personlig stil. Som Bonsak sa det, så er det slik at ”shite in, betyr shite out”. En annen viktig personlig egenskap er å kunne jobbe konsentrert over lenger tidsperioder. De jobber med prosjekter der utvikling og redigering av en 3 sekunders animasjonssekvens kan ta en uke, og en 4 minutters film kan ta ukesvis. Mye av arbeidet foregår i tekniske tunge programmer som er svært konsentrasjonskrevende.

Arbeidsmåtene i Racecar kan variere fra prosjekt til prosjekt, men ofte går de fra en research og idéutviklings-fase der alle er med, til videre utvikling og produksjon der kanskje bare en eller to av de ansatte jobber videre innenfor sine spesialfelt og ferdigstiller produktet. Dette krever at man også har evnen til å jobbe selvstendig og ta selvstendige beslutninger. Evnen til å kommuniserer med kunder er også viktig, både i forhold til det designmessige uttrykket og at dette tilfredsstiller det kunden ønsker å få frem, men også i forhold til å kommunisere direkte med kunden. Racecar jobber med alt fra store aktører som NRK der folk er svært profesjonelle, vet akkurat hva de vil ha og bruker Racecars design aktivt videre i sine produksjoner (eksempler er programmene ”Typisk norsk” og ”Landeplage” der Racecar har designet vignetten og NRK har brukt elementer og stil videre i de grafiske elementene inne i selve programmet), til organisasjoner som ikke har mye erfaring med media og ikke helt vet hva de vil ha. I slike tilfeller må de ansatte i Racecar ta på seg en konsulentrolle i forhold til å forklare hvordan det de bestiller vil fungere i forhold til media, målgrupper og produktets betydning.

Vi ba Bonsak fortelle hva slags råd han har til elever og studenter i mediebransjen. Det første han sa var at det er et ganske slitsomt yrke. Det kan virke hipt og kult og at man leker seg på jobb, men at det i realiteten er ganske slitsomt å jobbe med kreative fag. Det drar mye energi ut av deg som menneske, og de sliter med det samme som alle andre med å få hverdagen til å gå rundt, rekke barnehagen og ha tid og energi til familien. Når de er ferdige med et prosjekt som har vært veldig krevende, må de omstille seg raskt og være i stand til å jobbe med nye idéer til et helt nytt prosjekt for en ny kunde, og det er ikke alltid like lett.

Hans erfaring er også at den vanlige eleven er veldig fokusert på det tekniske arbeidet og på hva de kan få til med programvare, men de er ikke like flinke til å være kreative og at det de produserer ikke holder en veldig god designmessige standard. Han anbefaler at de jobber mye med seg selv som designere, ikke bare trener på programvare. Han mener de bør studere eksempler de liker, designere de beundrer, bøker og verker de liker, og rett og slett velge seg et uttrykk de liker. Det å arbeide med research og idé-utvikling er også viktig for idéene som ligger i bunn må være gode, for uansett hvor teknisk avansert produktet er det idéen som er poenget med det man lager. Dette krever hardt arbeid, men ikke nødvendigvis at man kan alt i alle programmer.

Erfaringen fra møtet på Racecar viser at de er opptatt av mye av det samme som det vi lærerne er opptatt av å kommunisere med elevene. Dvs. å utarbeide gode idéer basert på grundig research og å jobbe med prosessen, ikke bare hoppe rett på det tekniske produksjonsarbeidet. For meg er dette en god bekreftelse på at mye av arbeidet vi gjør med elevene er viktig. Vi kan også ta med også videre i læringsarbeidet en bevissthet rundt de personlige egenskapene de etterspør, som det å kunne jobbe over lenger perioder med konsentrasjonskrevende arbeid og det utfordrende i å skulle jobbe kreativt. Det er ikke alle elever dette passer for, og det er jo også andre typer jobber i mediebransjen, men en bevisstgjøring på hva de faktisk går inn er viktig å ta med i vårt læringsarbeid.

=**Telemarksavisa (TA)**=

Linda Andernach Johannesen
//TA er en av to fylkesaviser i Telemark, med hovedsete i Skien. TA samarbeider nært med/har felles redaksjon med TV Telemark, og er således bimedial.//
 * onsdag 8.okt.**

Jeg deltok først i morgenmøte med redaksjonen, og snakket deretter med redaktør Eirik Haugen. Momenter fra samtalen med Eirik følger nedenfor: TA har stadig samarbeid med MK-linja ved Hjalmar Johansen vgs. i Skien, både ved at elever har praksis hos dem (en dag i uken over lang tid, en ukes periode i løpet av et år bl.a.) og ved at skolen får besøk av avisens folk for å undervises i ulike tema (pressefoto, presseetikk bl.a.) Dette samarbeidet setter avisen pris på.

Nylig har skolen startet et nytt prosjekt i samarbeid med avisen/A-pressen, hvor elevene skal få ansvaret for å drifte en sone på Origo. ”Origo er et møtested for folk med felles interesser. Hver sone har en egen forside der medlemmene kan blogge, dele bilder, legge ut arrangementer og dele bokmerker. (…) Soner kan være åpne for alle som ønsker å bli med, eller man kna kreve at folk inviteres til sonen. (hentet fra www.origo.no) Origo eies av A-pressen Lokale Medier, og Jorulf Husbyn som er ansvarlig for flermeidal utvikling i A-pressen Lokal Medier, sier at Origo har en sentral rolle i A-pressens satsning på å videreutvikle sine tjenester innen nye medier. Det blir skolens/elevenes ansvar å drifte denne sonen, og de er frie til å utvikle den som de vil, slik at den passer for deres egen aldersgruppe. Samtidig er det TA som står som ansvarlig redaktør. Det betyr at avisen viser elevene stor tillit, og forutsetter at de utviser god presseskikk og jobber etter redaktørplakaten/Vær varsom-plakaten. Stoffet kan presenteres både via blogger, reportasjer, nett-TV… det er opp til elevene. Det stoffet som viser seg egnet til det, kan i neste omgang brukes i avisen/på TV Telemark.
 * Presseetikk**

Eirik Haugen mener det er svært viktig at elevene får oppleve det virkelige journalistlivet i en redaksjon, slik at ikke det kommer som et sjokk på dem senere: 1) I redaksjonsmøter vil de oppleve at deres mening betyr noe. I begynnelsen av en praksistid kan de være beskjedne, men etter et par dager hiver de seg oftest inn i diskusjonen og deltar i den redaksjonelle debatten. 2) De går sammen med en journalist og/eller fotograf i starten, og ser hvordan denne jobber. Deretter prøver de seg på egenhånd. Det er viktig å vise dem tillit, og at de forstår at journalistyrket er bygget på selvstendighet. 3) De kommer lettere inn i ”den journalistiske tankegangen” når de er i en reell redaksjon, dvs. at de øves til å se stoff ”overalt”, at de snapper opp ideer når de går til/fra skolen, når de snakker med folk osv. 4) Et besøk i en virkelig redaksjon gir dem en følelse av om dette er noe for dem eller ikke. I avisen opplever de at de har et par ”svarte områder”, fagfelt de ikke dekker så godt som ønsket. Bl.a. kunne de ha vært bedre på ungdomsstoff. Her kan elevene bidra sterkt, mener Haugen. Det å trene opp elevene til å tenke ideer, tenke saker fra sin egen hverdag, blir derfor viktig. Dette kan lærerne bli mer bevisste på å trene elevene opp i. Hva med daglig å ha en runde på hvilke ideer som har dukket opp i elevenes hoder?
 * Virkelighetssjekk**

Jeg lurte på hvilke egenskaper som bør være på plass når elevene skal i praksis. På det svarte Haugen at elevene ofte har en bred digital kompetanse – de er gode på for eksempel å lage ting for nettet. Men når det kommer til selve skrivingen, er det talentet som er det viktigste. ”Gi meg folk med brennende hjerter”, sa Eirik Haugen, og siterte Langhelle (?). ”Den formelle kompetansen er bra å ha, og utdanning er alltid en fordel. Likevel, det å ha en forkjærlighet for faget, for å snakke med mennesker, for å være nysgjerrig, for å skrive – det er viktigst.” Ut fra det, tenker jeg at det å formidle en glede over faget, glede over å kunne formidle noe fra en til en annen – det må være en viktig der av yrkesutdanningen.
 * En glede over yrket**

Innen journalistyrket finnes mange ulike sjangere, og elevene skal lære seg å beherske disse. I følge Haugen har mange et nærmest romantisk forhold til kultur- og featurejournalistikken. Det er svært få som sier at ”Nyheter, det er meg!” Han mener det er viktig at elevene blir klar over at i en redaksjon, må man oftest gjøre litt av alle typer sjangere. Videre er det viktig at nettopp nyhetssjangeren sitter – det er jo denne det hele bygges opp om. Videre er det å jobbe i en avis ikke det samme som bare å skrive. Det handler om å filme, lage nettsaker, være videojournalist, ta bilder – og å skrive for papir. Journalistyrket blir stadig bredere og bredere. Samtidig er det viktig at skolen formidler tydelig at det er nyheter det hele bygger på. Videre må man være tydelig på at nyheter også er mangfoldig: sportsnyheter, kulturnytt, møter i bystyre, retts- og krimjournalistikk, debatt…
 * Sjangerlære**

Som journalist er man nødt til å være oppdatert på dagens nyhetsbilde, og man må være opptatt av hva som skjer i samfunnet. Det å ha meninger om dette, er viktig for en som ønsker å jobbe med journalistikk. Å trigge elevene i forhold til det, er viktig, mener Haugen. Å gjøre det til en vane å lese aviser hver morgen, bør være noe skole/hjem jobber for. I det minste bør man i hvert fall oppfordre til å høre en nyhetssending på radioen hver morgen, slik at man blir oppdatert på nyhetsbildet. Morgenavisene bør være tilgjengelige på skolene, og man bør kanskje ta en liten stund i starten av dagen/starten av MK-timen for å diskutere hovedsakene. Det er viktig for medie-elever å lære seg å holde seg orientert i nyhetsbildet. Lærers rolle i dette, bør være å inspirere til interesse, bidra til at engasjement tennes, slik at de etter endt skoleløp har blitt aktive avislesere som bryr seg om det som skjer.
 * Samfunnsengasjement**

Elevenes praksis blir ofte begrenset av skolens timeplaner. Det betyr at de for eksempel ikke kan komme fra morgenen av pga timer med andre lærere. Det er synd, for morgenmøtet er en viktig del av en journalists hverdag. Her drøftes saker, ideer kastes fram, evalueringer skjer, oppgaver fordeles. Tilsvarende på kveldstid: det er mot slutten av dagen at grafikerne blir mer aktive. Den siste timen før avisen går i trykken (deadline kl 23.30), er en intens time. Dersom eleven er særlig opptatt av den grafiske jobbingen, kan kveldspraksis ofte gi stor uttelling og være mer interessant. For å dra mest mulig ut av en praksistid i en avis, bør skolene være mer fleksible. De bør være åpne for at elever skal kunne ha praksis utenom skoletid, og dermed også kunne avspasere enkelte tider på dagen. Videre bør skolene bli bedre til å samarbeide innad, slik at lærere på tvers av fag ikke jobber mot hverandre. Samarbeid på tvers av fag/mellom lærere bør derfor være nyttig. Både samfunnsfag og norsk er fag som kan dra nytte av praksis i en redaksjon, og de ulike lærerne bør snakke mer sammen om hvordan de kan ha nytte av hverandre.
 * Større fleksibilitet**

=ABC Startsiden AS.=

**Lazlo**
Etter å ha lest en god del om forskjellige selskaper jeg hadde tenkt å besøke, falt valget mitt på ABC Startside AS. Les mer om selskapet her: ABC Startsiden AS - Wikipedia Grunnen til dette var at jeg var ute etter et selskap som kunne være en potensiell arbeidsgiver for elever vi jobber med. Først hadde jeg et møte med administrerende direktør og ansvarlig redaktør Espen Udland. Første inntrykket mitt av selskapet var at det er større enn du tror.

Selskapet tar ikke imot lærlinger fra videregående skoler, men har ofte høyskole- eller universitetsstudenter på praksis. Derfor har jeg satt fokuset på ansettelse og fagkompetanse.

Tema jeg ønsket å belyse var: 1. Fagkompetanse. 2. Holdningskompetanse

Selskapet har mange avdelinger. Alle må vite hva de andre jobber med. Evnen til å kunne samarbeide står i fokus. Når det gjelder fagkompetanse er fart det viktigste element. Utviklere, grafikere, journalister, klippere osv må beherske verktøy på et nivå som gjør det mulig å få ut stoff fortest mulig. Når man jobber mot internett er raskt publisering en bestemmende faktor.

Selskapet er litt for stort, dvs. de kan tillate seg å ha folk med spesifikk fagkompetanse. I motsetning til mindre nettbaserte nyhetsredaksjoner, hvor f. eks en journalist må være en god fotograf og kameramann i tillegg, kan ABC Startsiden AS tillate seg å ansette folk med spisskompetanse.

I tillegg til å kunne bruke de dagsaktuelle verktøyene setter de stor vekt på hvor høyt du brenner for det du driver med. F. eks de har en ansatt som er Norges desidert mest aktiv blogger og twitter bruker. I tillegg til ansattens fagkompetanse bruker selskapet hans privatinteresse/hobby i arbeidssammenheng.

/ da dykker opp et spørsmål, hvordan kunne vi utnytte elevenes brennende lidenskap for Facebook i undervisning?

De ansatte må utvikle seg på egenhånd innen de fagfeltene de jobber i. De må alltid følge med utviklingen både når det gjelder verktøy, stilart, sjanger m.m. Det betyr at jobben din skal være hobbyen din.

Selv om jeg har understreket flere ganger, at jeg ikke var ute etter å kartlegge ansattes faglig kunnskap/kompetanse (kunne oppfattes som industrispionasje), var det litt vanskelig å få dem til å gå inn i detaljer og få dem til å beskrive minstekravet for å kunne jobbe i selskapet.

Skal besøke Opplæringskontoret neste tirsdag - rapport kommer

=Aftenposten=

Fredag 09.10 kl. 12.15 -15.00 Jeg hadde avtalt et besøk på Aftenposten sammen med min klasse. Agenda på dagen var lysbildeshow og litt informasjon om Aftenposten. Så kom Stein Bjørge som er pressefotograf i A-magasinet og holdt et fordrag om hans hverdag. Fra design- og produksjonsavdeling kom Trond Myklebust og holdt et foredrag om hva som skjedde i hans avdeling. Etterpå hadde vi et foredrag av Olav Hasselknippe om opphavsrett og omvisning på desken (han er avdelingsleder for Dokumentasjonssenteret). Det ble avsluttet med en visning på desken.

Det startet opp med litt historie om Aftenposten. Etterpå ble det vist lysbildeshow. Showet var flott redigert med effektiv bruk av bilder og lyd. Billedbruken var spennende og dynamisk, og hentet fra reportasjen fra avisen. Lyden som var lagt på, var godt tilrettelagt i forholdt til temaene i bildene som ble vist.

Etter dette showet kom pressefotografen Stein Bjørge. Han likte å kalle seg fotojournalist. Jobben hans var veldig variert. Han hadde også journalistbakgrunn, jobbet med både radio, TV, blogg og nett. Det han ønsker med sine bilder er å fortelle historier. Han hadde visning av bilder han hadde tatt, og fortalte samtidig hvordan historiene hadde dukket opp. Hvordan han brukte sin kreativitet til å skape reportasjer. Han hadde alltid med seg sitt kompaktkamera, og fortalte at ofte så ble bildene som var tatt med dette kamera brukt i reportasjer. Når han var sendt ut på oppdrag hadde han med proft utstyr av beste kvalitet. Men de beste bildene ofte var situasjonsbilder som ikke var planlagte. Jobben var veldig variert. Som pressefotograf var han ofte ute på nyhetsoppdrag, og da var jobben styrt av nyhetsbilde. Det var å ta de beste bildene i forhold til nyheten. Som fotograf i A-magasinet var jobben litt annerledes, da var de på reportasjeoppdrag som gikk over litt lengre tid. Når han var på reportasjeoppdrag brukte han mye tid på å etablere kontakt med de menneskene som skal være med i reportasjen. Han var avhengi av å ha tillitt fra de slik at han kunne bli usynlig som fotograf. Da ble bildene veldig realistiske. Han fotograferte også mye utenom arbeidstid, og bygget opp en portofolio til senere bruk. Jeg spurte han også hvordan avisen rekrutterte fotografer. Han sa at de skulle ha denne jobben måtte være allsidige. Pressefotografstudie er på høyskolen, og for å komme inn må man også være veldig flink til å ordlegge seg. Man ble ikke vurdert hvis man bare sendte inn kun bilder til opptaket. Han anbefalte å jobbe i lokalaviser og freelance for å lage seg en portofolio.

Trond Myklebust er redaksjonssjef for presentasjon og produksjon. Han pratet litt opp opplaget til Aftenposten. De gir ut morgenutgave 7 dager i uken, aftenutgave 3 dager i uken, A-magasinet 1 dag i uken og nettavisen oppdateres hele tiden. De produserte over 1000 i uken og måtte jobbe effektivt og raskt. Avisen er konservativ og har en streng grafisk profil. Fontene de brukte var Myriad og Miller. De måtte være bevisst på at de skulle behandle tekst og bilde slik at flest mulig ble interessert i å lese hva de skriver. Avisen måtte være enkel å finne frem i. Teksten måtte være lett å lese. Oppslaget måtte være funksjonelt og tiltalende. De måtte fremheve innholdet med utforming, tekst og bilde. Det måtte også harmonere med hva de ønsket å uttrykke. Han viste til undersøkelser der illustrasjoner var det første som ble sett. Det andre var bilde, deretter kom bildetekst heading, ingress og brødteksten. De som jobbet på desken var typografer og redigerere. Vi hadde en visning på desken til slutt.

Før vi hadde visning på desk hadde Olav Hasselknippe et lite foredrag om opphavsrett. Han viste oss bilder samtidig som han refererte til episoder som avisen hadde vært borte i. Bilde av en skulptur som var vist i sin helhet, der må man være obs på at BONO (billedkunst opphavsrett i Norge). Viktig man søker om å vise skulpturer og annen billedkunst før man trykker. Er man ikke bevisst på dette, risikerer man å betale dobbelt opp for bruken av skulpturen. Hvis man bruker det i reklame kan prisen blir veldig høy. Unntak av dette er hvis skulpturen/billedkunsten er en nyhet. Avisen har avtale med billedbyråer for å bruke bilder til avisen. De har også en billedbank i samarbeid med flere aviser. Ved bruk av bilder er det viktig å bruke navnet til fotografen. Alle bildene eies av noen. Avisen må vite hva de trykker og hvem som sitter på rettighetene. Creative commons CC, er en ideell organisasjon etablert i 2001. De jobber for å øke antallet åndsverk som alle lovlig kan dele med andre og bygge videre på. Men den som har åndsverket skal krediteres med navn og link. Fotonettstedet Flickr er et eksempel som lar en velge en CC-lisens når man legger ut foto.

Anette Green
Onsdag 7 oktober 2009

Jeg hadde også tenkt å beskøke Racecar, men på når jeg satt på toget inn, ble avtalt møte kansellert. Jeg har tidligere jobbet hos Filmkameratene på forskjellige prosjekter og ringte derfor dem og fikk komme ditt samme dag. :-) Filmkameratene AS driver med produksjon av film og animasjonsfilm. Max Manus og Elias er noen av deres siste produksjoner. Jeg jobbet på Elias serien 1 og 2 og i tillegg har jeg vært med å animere filmen Elias og Kongeskipet. Nedenfor følger referatet jeg skrev på reisen hjem etter jeg hadde besøkt et meget interessant studiebesøk hos Filmkameratene.

Referat Fra industribesøk Etter en kansellert avtale med Racecar, fikk jeg arrangert et møte med Filmkameratene AS. Filmkameratene AS står bak flere store produksjoner innenfor animasjonsfilm og spillefilmer. Elias og Max Manus er blant deres siste produksjoner. På Filmkameratene snakket jeg både med Elias regissør Lise Osvoll og Filmkameratenes rekrutterings ansvarlig og teknisk ansvarlig Marcus Bordersen Det som var interessant med dette møtet er at jeg selv har vært en del av temaet på Filmkameratene, men denne gangen representerte jeg utdanning i stedet for meg selv som kreativ utøver. Hovedemnet jeg snakket med både Lise og Markus er hva industrien forventer av elever og studenter. I hovedsak snakket vi for det meste om studenter, da det er veldig uvanlig å gå fra videregående skole inn i en filmproduksjon uten videre utdannelse. Grunnen til dette følte jeg vi berørte i vår diskusjoner. I de senere år har det vært en utrolig stor digital utvikling, og mye av undervisningen konsentreres om rundt denne utviklingen. Vår utfordring som utdanningsinstitusjon er å fremdeles holde fokuset rundt begrepet formidling av ideer. Evne til å formidle kan lett forsvinne i studentenes/elevenes utvikling i de kreative fagene, i det de blir slukt opp av triks og teknikker i de digitale programvarene. Selv om vi jobber med digitale verktøy bør vårt hovedfokus fremdeles være FORMIDLING. Programvarer er på lik linje med papir, blyant og maling kun verktøy for oss til å formidle ideer som vi sitter inne med. Lise og Marcus snakket mye om balansegangen mellom det å forstå mulighetene som ligger i programvarene og evnen til å utnytte dette i formidling av egne ideer. Lise savnet blant annet mye grunnleggende ferdigheter i de kreative fagene, som komposisjonsprinsipper, dramaturgi, semantikk, fargelære etc. Grunnleggende tradisjonell tegne og formkunnskaper. Evnen til å se, og observere omgivelser, miljø og mennesker som vi omgåes. Det å hele tiden oppsøke og søke etter inspirasjon fra det vi omgåes i hverdagen. Selv om en arbeidsoppgave innebærer tekniske utfordringer, er det evnen til å se det totale bildet i produksjonen veldig viktig. For eksempel en som sitter i en rendre avdeling, bør ha en grunnleggende forståelse og kunnskap om film som et medium for formidling og hvordan en film er bygget opp, slik at han/hun kan se sine egne arbeidsoppgaver i et større filmperspektiv og dermed være mer bevisst i sine valg av teknikker. Jeg snakket også mye med Markus om det å være kunnskapssøkende, evnen til å kunne ta initiativ og finne egne tekniske løsninger som meget viktige egenskaper ved kreativ utøver. Det å kunne begrunne, og reflektere over valgene han/hun foretar seg er viktig i et studio felleskap og bidrar til å øke kvaliteten på arbeidet som blir utført. Samtidig er det viktig for ledelsen i et studio å kunne se den enkeltes arbeiders evner og egenskaper og utnytte dette i en produksjon, samtidig som denne arbeidstakeren får nok utfordringer til utvikle seg videre innenfor faget. Filmkameratene er iverige på å gi tilbakemeldinger til utdanningsinstiutsjoner og kom med forslag om at arbeider fra elever og studenter kunne sendes til dem og andre studioer for dem å gi tilbakemeldinger. Et meget bra tiltak til å fremme kontakten mellom arbeidslivet og utdanning.

Racecar
Torsdag 8.10.09

Jeg og Elisabeth fra gruppa dro på bedriftsbesøk til Racecar, et firma som hovedaklig bedriver design og da innen bevegelige bilder, slik som vignetter, reklamefilmer, oppdragfilm, animasjon o.l. For eksempler på hva de har laget anbefales et besøk på nettstedet deres ([|www.racecar.no]). Det var også gjennom dette nettstedet at jeg fikk kontakt med dem, de var svært imøtekommende på telefon og så frem til åfå prate med oss.
 * Innledning:**

Vi ankom lokalene deres i Pilestredet 75 til rett tid. De holder til i ett stort loftsrom der, rett oppunder taket er det fyllt opp av arbeidsstasjoner med folk som sitter bak store skjermer å designer og jobber med grafiske element. Skjønt fyllt opp, hele firmaet er bestående av en ca 8 ansatte, alle disse så ut til å jobbe i dette rommet.

Vi ble møtt av Bonsak Schieldrop, som er partner i firmaet med fortid i designavdelingen i NRK. Sammen med han satte vi oss ned for å snakke om yrkesfag media og jobb i bransjen.

Her følger spørsmålene jeg hadde forberedt og svarene vi fikk.

Vanskelig for små firma å ta inn lærlinger. Krever mye ressurser, blir ert catch 22. Det er også veldig mange som har høyere utdanning som også vil inn og prøve seg for å få en fot innenfor i bransjen. Så egentlig lite aktuelt med lærlinger rett fra videregående skole for dem.
 * Hvordan ser dere på muligheten for å ta inn lærlinger fra Medier og Kommunikasjon?**

Krever teknikk og eget utrykk. Kjennskap til bransjeverktøy et must. Adobe pakka (Photoshop, Illustrator) samt After Effects og Cinema 4d Personlige egenskaper: Tør å stå for det som er riktig (faglige meninger), åpen og allminnelig, lang konsentrasjonsevne på detaljer. evne til å kommunisere godt, både ideere og med kunder i forhold til oppdrag og samtaler rundt disse.
 * Hvilken kompetanse vil dere si er viktigst for å jobbe i deres bransje?**

Ikke fokuser for mye på det tekniske, viktigere med kreativitet og personlig uttrykk som designer. Råd til elever/studenter: Studere favorittdesignere/favorittverk. Skap deg et uttrykk, noe som er deg, noe personlig.
 * Hvordan kan vi som yrkesfaglærere forberede elevene våre på en jobb i bransjen?**

Jobber masse i idefase sammen. Bryter ned prosessen veldig detaljert. Hele gruppa er involvert i starten for å å få mest mulg opp på bordet av ideer, deretter snevres det vanligvis inn, slik at noem jobber videre med utførelsen. Men kan variere.


 * Fagkompetanse vs nøkkelkompetanse?**
 * (svart på dette over)**


 * Programvare og arbeidsprosess?**
 * (svart på dette over)**

Med egen nokså fersk erfaring fra mediebransjen var det ganske forventede svar vi fikk. Det er jo en bra ting, da kan man ta med seg rett bilde av virkeligheten inn i undervisning, planlegging og i holdningene man har til faget og elevene.
 * Konklusjon:**

Erik Grande 12.10.09

Onsdag 21. Oktober – 09. Da jeg ikke kjenner til elever fra MK med praksisplass har jeg henvendt meg til avdeling for design og håndverk på Røyken vgs. Jeg har vært med Tor Hemma som er klassestyrer for første klasse på design og håndverk. Han er utdannet som grafisk designer ved kunstakademiet i Oslo og har de siste seks årene jobbet som lærer i programfaget DH. I faget prosjekt til fordypning har han 14 elever som har en praksisdag i uka da de er utplassert i bedrift. 12 av elevene har funnet praksisplassen på egen hånd. De to som er igjen har fått tildelt plass i bedrift gjennom skolen, men hele klassen har nå praksisplass. De er utplassert i barnehager, blomsterbutikk, skole, SFO og tekstilverksted. 1. Klasse på design og håndverk har muligheten til å velge praksisplass også innenfor helse og omsorgsfag. I løpet av høstsemesteret er planen til Tor å besøke elevene to ganger for å se hvordan de har det, og for å få tilbakemeldinger fra arbeidsgiver.  Han har valgt å komme til elevene uanmeldt. De vet at han kommer, men tidspunktet er ikke avtalt på forhånd. Jeg fikk være med en dag da han skulle besøke fem elever. Fra da skolesemesteret startet i høst har elevene brukt mye ressurser på å finne praksisplasser. De skal etter hvert lage en egen plan der de definerer egne læringsmål knyttet opp til læreplanen for DH. De som har praksisplass innenfor omsorgsyrker kan velge å knytte læringsmålene opp mot læreplan for HS. Dette skal de gjøre i samarbeid med lærer, for så å utvikle vurderingskriterier for egne kompetansemål. Første sted vi reiste til var Spiren barnehage. Der ville vi snakke med Ida. Daglig leder kunne fortelle at Ida hadde møtt opp om morgenen, men gått hjem på grunn av sykdom. Vi fikk altså ikke snakke med eleven, men til gjengjeld en grundig prat med arbeidsgiver. Samtalen dreide seg om hvordan Ida fungerte i sin rolle i barnehagen. Om hun er samarbeidsvillig, og om hun er pålitelig og samarbeidsvillig. Videre snakket vi litt om Idas læremål for praksisen. Neste besøk ble blomsterbutikken i Åros. Her møtte vi Lesley. Eleven ga klart uttrykk for at hun trives. Arbeidsgiver er svært fornøyd med eleven. Hun er pålitelig og pliktoppfyllende. Arbeidsgiver har utdannelse i coach og var spesielt interessert i at hun i samarbeid med lærer kunne hjelpe eleven å definere sine kompetansemål i PTF. Så reiste vi til Slingrebekken barnehage der Magnus er utplassert. Magnus er en svak elev som er fritatt fra fellefagene på skolen. Han er i barnehagen tre dager i uka. I hans tilfelle er det altså snakk om mer enn bare faget PTF. Han har en ordning som er iverksatt av pedagogisk koordinator ved skolen. Denne dagen var han ikke til stede. Han hadde heller ikke meldt fravær til arbeidsgiver. Vi hadde en lang samtale med avdelingsleder som har ansvaret for Magnus. Han kunne fortelle at Magnus fungerer godt i miljøet når han stiller opp, og at han er veldig populær blant barna. Da han stiller svakt i teoretiske fag er det positivt for ham å oppleve mestring i denne oppgaven. Han har hatt flere fraværsdager uten å gi beskjed. Arbeidsgiver og lærer blir enige om at de hver for seg skal snakke med eleven om dette. Så reiste vi til Morbergtoppen barnehage der Hanne har en praksisdag i uka. Hun blir beskrevet som en blid og samarbeidsvillig elev. Arbeidsgiver påpeker at Hanne er usikker på eget ansvar og kompetansemål i tilknytning til praksisplassen. Hun mener at Hanne er en skarp jente som med fordel bør få større utfordringer, og vil gjerne hjelpe henne til å konkretisere faglige oppgaver som vil gi henne større læringsutbytte. Avdelingsleder har god erfaring med utplasseringselever og vil gjerne være med på å sette opp kompetansemål for Hanne. Så gikk turen til Sydskogen skole og barnehage og SFO. Andrea har selv vært elev ved denne skolen, og nå fungerer hun som praksiselev hos sin tidligere kontaktlærer. Da vi kommer er hun på skolefritidsordningen. Hun synes hun lærer mye og trives med praksisplassen. I klasserommet følger hun en bestemt elev i fagene matte, naturfag og kunst og håndverk. Ansvarlig lærer er ikke til stede, men de voksne på SFO skryter av Andrea og sier det fungerer fint. Denne dagen har jeg fått mange inntrykk av forskjellige elever og forskjellige praksisplasser hos forskjellige arbeidsgivere. Et inntrykk jeg sitter igjen med er at elevene og arbeidsgiverne gjerne vil ha definert tydeligere mål for hvilket læringsutbytte elevene skal ha etter å ha gjennomført PTF på denne måten. Det er tydelig at de trenger å komme videre med det å lage en plan for å finne faglige temaer å fordype seg i gjennom disse dagene i praksis. Det er i denne sammenhengen viktig å finne læringsmål for motivasjon, og det er viktig å definere læringsmålene for vurdering. På denne måten vil elevene oppleve” læring for yrke” og ”læring i yrke”. I min praksis ved Røyken vgs. Underviser jeg for tiden i PTF i 2. Klasse. Her er faget PTF organisert som UB (ungdomsbedrift). Det er tydelig for meg at det finnes utallig mange måter å gjennomføre faget PTF på.
 * 1. kl. Design og håndverk – prosjekt til fordypning **
 * Mette Arnesen **

=Bedriftsbesøk til Mediehuset Budstikka 22/10 av Johan O. Jonasen=

Jeg valgte å gå på bedriftsbesøk til mediehuset Budstikka som er en bedrift nært til Nesbru vgs, hvor en god del elever har hatt praksis innenfor tv produksjon tidligere, og som vi som skole har hatt et godt samarbeide med. Besøket dit gav ikke de store faglige oppdateringene, selv om det er et stort mediehus, bygges tv og fjernsynsproduksjonen ned. Etter nyttår er det slutt på tv-sendinger, og bedriften leverer kun videomateriale på nettet. Mediehuset Budstikka, het opprinnelig Asker og Bærums Budstikke, og er den største lokalavisen i Asker og Bærum. Så kjøpte de opp Asker og Bærum Lokal-tv som ble for dyrt å drive. Så for elever er det mest å hente her om de ønsker å arbeide som multimediale journalister / videojournalister om de er heldige. Jeg ankom 0800 til redaksjonen og var veldig spent på å se hvordan tilstanden var der nå som tv-arbeidet var redusert til et minimum. Jeg hilste på tv produsenten Petter Sørnes for å få enn liten briefing på situasjonen der før morgenmøtet med resten av redaksjonen. Jeg visste ikke under besøket at tv skulle bygges ned før jeg spurte om arbeidet. Jeg ble fortalt at bransjen er i forandring, men det går med underskudd, og kommer ikke til å fortsette som før i sin gamle for drevet på idealistisk grunnlag. Kvaliteten blir for lav med et nesten null-budsjett, og eierne vil heller ikke holde kunstig liv i noe som ikke er konkuransedyktig.

På morgenmøtet var vi ganske mange, og to elever var der på utplassering, en fra videregående, og en fra barneskolen. Her var det briefing på dagens saker, og ikke så mye spennende å hente. Jeg så mer fram til å høre mer om tv arbeidet etterpå. Det som var litt interessant å se at de allerede i to år har jobbet tape-fritt på videokamera. De arbeider på Panasonic DVX 200, som er et voksent semiprofesjonellt digitalkamera, men ikke skulderkamera. Her er fordelene at man kan jobbe enten på tape i dvc pro HD format på tape, eller filbasert på minnekort kalt P2. Dette gjør arbeidsflyten mye lettere enn før, og er noe skolen vår og burde tenke på. Videojournalistene klipper i redaksjonen på sin egen arbeidsstasjon, og ikke på klipperom som i gamle dager. Tv-arbeidet drives nå med få ansatte, frilansere og frivillige som bidrar med innhold til tv sendingene deres. Disse går på lokal-tv nettet fram til nyttår i loop avbrutt av reklame døgnet rundt. Bedriften tilbyr elever lære og praksis, men siden pågangen er så stor, blir konkuransen høy for å komme innenfor. Bedriften ønsker flere som kan bidra med innhold. De har allerede samarbeid med skolen vår og Rosenvilde en annen videregående skole i Bærum. Elever som kommer inn kan få jobbe med enkle fler-kamera produksjoner, nyheter, sport eller kortfilm. Utfordringen her er at de får begrenset oppfølging i bedriften, og det kreves at de kan jobbe selvstendig. Typiske problemstillinger er at de generellt mangler folk, det er lite som skjer i perioder, ofte har elevene mangelfull kompetanse for å mestre utplasseringen. Det er også vanskelig å få elevene i sving når det både er mye å gjøre, og lite å gjøre. Her har vi et lite stykke å gå før vi kan være stolte av innsatsen. Elevene må selv ha en ide´som kan utvikles, formes og produseres på utplassering. Bedriften jobber med å nå de yngre leserne/ seerne, og har ønske om å bruke praksis-elever i den kreative prosessen her. Bedriften har startet et publiserings kanal i samarbeid med Nesbru vgs rettet mot ungdom som de kaller Shortcuts. Her kan unge medieskapere bidra med innhold og få det publisert gjennom nettsidene til Budstikka både tekst og film og bildeinnhold. Erfaringer så langt er at det har fungert bra, men det blir vanskelig når man plutselig har får lite innhold, og må bruke dårlig materiale som er under bransje standard. Praksisråd: Elever som vil jobbe som foto eller regissør, bør starte i det små, få seg praksis som b-foto-mann, eller kameraasistent, da lærer de mye. Det går mye på nærhet/ vennskap i bransjen, du trenger ikke kunne alt, men bransjen har fokus på at de ønsker folk som kan tenke litt fram, gidder å være foran sjefen, og kan være på hogget. Folk man må mase på vil ikke lykkes.

Ønsker om egenskaper til redaksjonelle medarbeidere:
 * de må ta initiativ,
 * de ønsker medarbeider som har evne til å se det journalistiske poenget
 * kunne bruke øyne og ører på jobb
 * bidra til redaksjonen med ideer og så kunne videreutvikle en ide´
 * man må ha evne til å ta initiativ og kunne by på seg selv.